Quadern+de+viatge

Com que és un dels "deures" que ens ha manat el mestre, inicie el diari de les sessions. Toni, assessora: disculpeu d’antuvi la falta de "formalitat" en aquest primer treball. S abeu que és eixut, i una mica de joc no ens està malament! Promet ser més “acadèmica” les properes vegades.  Diari: Estimat diari. Avui, - 4 de febrer 2011- dos dies després d’haver començat, em decidisc a comentar les sensacions i/o conclusions del meu primer dia. Ja saps que no és la “meua” primera vegada, per la qual cosa, i al marge de la gran quantitat d’informacions, connexions, possibilitats, i propostes que va aportar el mestre i algun “alumne” no vaig defallir. Sé que arribaré, al meu ritme, però arribaré. Em vaig adonar que malgrat els recursos que ara ja conec, em mantinc fidel al google. I això em torna a replantejar la qüestió de l’operativitat del meu treball. Em recorda que he de continuar investigant en aquestes possibilitats. També em fa una mica de vertígen com podré aplicar totes aquestes qüestions a l’aula. Els blocs, els wikis... una quantitat ingent de treball “virtual” que no sempre obté un bon resultat. I la gran pregunta: l’evaluació. Com que el mestre em coneix, sap que això que ara escric ” són banalitats”, que crec fermament que hem d’anar per aquests camins, i reivindicar, com, on i a qui faça falta, l’espai .0 per intentar que els nostres models ensenyament/aprenentatge avancen en qualitat. I, de moment, res més. Espere que hui la xarxa funcione. Una besada, diari.

De nou ací. La sessió d’ahir fou, com dir-ho, complexa. Diverses sensacions al llarg de la vesprada. La vaig iniciar amb curiositat per les noves amistats: el portfoli. No sé si he acabat d’assumir totalment l’abast de la proposta. Es tracta d’un sistema d’autoavaluació dels coneixements assolits en diversos formats de presentació? O això és el que hui recorde. Amb aquesta idea, de nou, el vertígen per la quantitat de ferramentes i possibilitats que se’ns obrin. Amb el qüestionari, de nou, la sensació de torpesa: quants camins encara per transitar, quantes ofertes, quantes aplicacions. Delicius ubuntus drobox ivoox prezzis paraules desconegudes en un registre que desconec, però que em provoquen curiositat, desig de coneixença, de “ui, quantes cosetes, què xules!” Mentre, entre explicació i visualització d’exemples, les xarxes en marxa: twiter, nous seguidors i persones a qui seguir, besades des de Beneixama i abraçades des d’Alacant, al mateix temps que anàvem construint, a base de “piulades”, l’estructura de la sessió. I ja quasi al final, la gran pregunta, la que em va fer trontollar: cal perfilar i decidir una identitat digital. A les 8 de la nit, algú et llança allò que has de decidir qui ets i qui vols ser. I m’ho diu a mi, que tinc una mena d’esquizofrènia virtual, amb tres personalitats, quatre, si afig twiter.... Qui sóc. Qui vull ser. No ho sé, mestre. Mira que dir, a la meua edat, que no ho sé! Baralle les opcions, intente esbrinar quins són els avantatges de cadascuna d’elles, també els inconvenients. Em vénen al cap totes les llegendes urbanes, les pel.lis d’espionatge virtual, pense què vull que es conega sobre mi a la xarxa, quina part de la meua vida quedarà exposada segons cadascun dels comptes... i hauré de decidir-me aviat: entre els deures em toca obrir comptes en dotze! aplicacions, emmagatzemadors, servidors.... Bé. La sensació final, la que importa, és que torní a casa, de nou, amb el cap “en marxa”, pegant voltes a la proposta de portfoli -aquest matí li he tirat “los tejos” al company d’Infomàtica per començar/intentar fer alguna cosa plegats al curs que compartim!-, generant, maquinant com fer a l’institut... Al remat, supose que és això el que importa. No quedar-nos parades, i si les TIC ens ajuden... benvingudes! Desfullaré la margarida aquest cap de setmana. Anna PDT: Ha funcionat la xarxa!!!!
 * Divendres, 4 de febrer**.